Rakennettujen moottoripyörien esittelytilaisuus viranomaisille

Suomen Motoristit ry, Harley-Davidson Club of Finland ry ja Modified Motorcycle Association of Finland ry järjestivät 16.9.2005 rakennettujen moottoripyörien esittelytilaisuuden viranomaisille. Tilaisuus oli suunnattu ensisijaisesti liikenne- ja viestintäministeriön perustaman ajoneuvojen prosenttisäännösten uudistamistyöryhmän (APU) jäsenille, mutta tilaisuuteen kutsuttiin myös tullin ja AKE:n edustajia APU-työryhmän jäseniä laajemmin. Viranomaiset osallistuivatkin tilaisuuteen ilahduttavan aktiivisesti; paikalla oli edustus mm. liikenne- ja viestintäministeriöstä, AKE:sta, tullista, katsastuskonttoreilta sekä Liikennevakuutuskeskuksesta.

Tilaisuuden tarkoituksena oli tuoda käytännönläheisellä tavalla viranomaisten tietoon niitä ongelmia, joita aikaisemmin tänä vuonna H-DCF:n julkaisemassa ”Chopper-muistiossa” tuotiin harrastajien toimesta esiin. Samalla tavoitteena oli esitellä rakennettujen moottoripyörien yleistä laatutasoa. Tilaisuudessa tervetuliaissanat lausui H-DCF:n puheenjohtaja Jussi Katajainen. Valmisteltuja puheenvuoroja pidettiin neljä.

Ensimmäisenä esiintyi Mika Nieminen, Mr Moore Custom Craft Oy. Hän käsitteli esityksessään moottoripyörien rakentelun elinkeinomahdollisuuksia. Kuten alan harrastajat varmasti tietävät, Mikalla on asiasta pitkä kokemus niin Suomesta kuin Ruotsistakin. Esityksen tueksi nähtäville tuotiin Mikan viimeisin omarakennelma, Zaphire – kiitokset omistajalle lainasta! Mikan puheenvuoron sanoma ei jäänyt kenellekään epäselväksi: rakentamisen laatu ei ole elinkeinonharjoittajalle ongelma, mutta suomalainen säädöspohja on. Zaphiren saisi Ruotsissa rekisteriin varsin kohtuullisin kustannuksin ja kohtuullisessa ajassa, mutta Suomessa sen rekisteröinti on käytännössä toistaiseksi mahdotonta.

Toisena esiintyi Janne Kervinen, Jep-Jep Oy. Hänen esityksensä pääteemana oli omavalmisteisen moottoripyörän rekisteröintimenettely Suomessa. Jep-Jep on rakentanut ja rekisteröinyt useamman omavalmisteisen moottoripyörän kuluvan vuoden aikana. Jannen yksityiskohtainen selvitys menettelyn kulusta ja kustannuksista tarjosi kuulijoille herkullisen absurdia kuultavaa. Esityksensä lopuksi Janne kertoi vielä moottoripyörien verotuksesta Suomessa. Esityksen perusteella on pakko nostaa hattua herra Kerviselle – siinä määrin vaikeaksi alalla yrittäminen on Suomessa tehty.

Kolmannen esityksen pitivät Jupi Tanninen ja Matti Karjalainen. Esityksen teemana oli chopperin ohjausgeometria. Havaintovälineenä käytettiin Matin omistamaa chopperia, jonka akseliväli on 230 senttiä ja keulakulma 60 astetta. Tavoitteena oli osoittaa, että voimassa olevan lain rajoitukset ovat liikenneturvallisuuden näkökulmasta tarpeettomia. Kunhan perusasiat, kuten etujättö, etujousitus ja jarrutusominaisuudet ovat kunnossa, on mahdollista valmistaa Suomen lain asettamat rajat merkittävästikin ylittävä moottoripyörä, joka on täysin turvallinen liikenteessä käytettäväksi. Matin pyörässä perusasiat ovat kunnossa, mistä kertonee parhaiten se, että pyörällä on jo toistakymmentä vuotta ajettu liikenteessä Eurooppaa myöten. Käyttöaikaa tosin on viime vuosina rajoittanut se pikkuseikka, että pyörä ei ole rekisterissä…

Neljännessä esityksessä, jonka pitivät Hannu Virta ja Ismo Vaara, ongelmakentän laajuutta havainnollistettiin esittelemällä BMW:n enduropyörän pohjalle rakennetun aavikkokilpurin rekisteröintimenettelyä Suomessa. Ongelmallisen asiasta tekee se, että pyörän osista on ulkomailla vaihdettu yli 50 prosenttia osista. Osa vaihdoksista on ollut korjaamista, esimerkiksi runko on vaihdettu alkuperäisen kanssa täsmälleen samanlaiseen runkoon. Osa muutoksista taasen liittyy kilpailukäyttöön. Kun sitä ajankohtaa, jona osavaihdokset ylittivät tuon maagisen 50 prosentin rajan, ei voida osoittaa, on tämän Saksan määräykset täyttävän moottoripyörän rekisteröinti Suomeen osoittautunut perin vaikeaksi. Ironiaa lisää se, että kaikki alkuperäisestä BMW:stä poikkeavat osat ovat kilpakäyttöön tarkoitettuna alkuperäisiä laadukkaampia.

Chopperin ajo-ominaisuuksia havainnollistettiin vielä lyhyen ajonäytöksen avulla. Mika Nieminen pyöritti Zaphirea sellaisista mutkista, joista tavallinen henkilöauto ei olisi taittunut. Hannu Virta johti ajonäytöstä ja osoitti mm. chopperin jarrutusominaisuudet hyviksi: chopperilla jarrutettaessa on mahdollista saada aikaan hyvin tasainen painojakauma etu- ja takarenkaan välille, mikä merkitsee ainakin teoriassa parasta mahdollista hidastuvuutta – tarpeen niin vaatiessa.

Jokaisen esityksen jälkeen kuulijoilla oli tilaisuus esittää kysymyksiä ja keskustella. Viranomaiset osallistuivatkin keskusteluun aktiivisesti, erityisesti liikenne- ja viestintäministeriön edustajat esittivät paljon hyödyllisiä kysymyksiä. Harrastajakunnalle ei liene yllätys, että keskustelu oli ajoittain melko värikästäkin. Ratkaistavat asiat eivät kuitenkaan ole helppoja ja ratkaisujen perusteeksi tarvitaan tietoa ja ymmärrystä. Sitä syntyy vain keskustelemalla asioista avoimesti ja provosoitumatta, kuten tilaisuudessa tapahtui.

Kokonaisuutena tilaisuutta on pidettävä erittäin onnistuneena, mistä kertonee hyvin se, että kaikki tilaisuuteen osallistuneet viranomaistahot ovat tilaisuuden jälkeen esittäneet kiitoksensa järjestäjille. Pienenä takaiskuna mainittakoon, että tarkoituksena oli tarjota halukkaille koeajomahdollisuus Matin chopperilla, mutta tämä mahdollisuus ei toteutunut, koska pyörästä petti matkalla tilaisuuteen kytkin. Toisaalta pelkkä parkkipaikalla pyöriminen ei ehkä antaisi chopperin käyttötarkoituksesta sitä parasta mahdollista kuvaa. Kenties tämä pieni vastoinkäyminen myös kuvaa osaltaan harrastuksemme luonnetta. Pyrimme tulevaisuudessa järjestämään asiasta kiinnostuneille viranomaisille vielä sellaisen tilaisuuden, jossa chopperilla pääsee ajamaan sille paremmin soveltuvassa ympäristössä.

Tulevaisuus näyttää, saammeko APU-työryhmän työskentelyn tuloksena aikaan muutoksia lainsäädäntöön. Tämän tilaisuuden jälkeen voimme kuitenkin todeta, että perustukset muutoksille on valettu – ja vahvat sellaiset onkin. Järjestäjien puolesta tahdon osoittaa kiitokset tilaisuuteen osallistuneille viranomaisille mielenkiinnosta asiaamme kohtaan. Samoin erityisen suuren kiitoksen ansaitsevat tilaisuuden esiintyjät, Mika Nieminen, Janne Kervinen, Jupi Tanninen, Matti Karjalainen, Ismo Vaara ja Hannu Virta. Lopuksi tahdon kiittää vielä niitä harrastajia, jotka tarjosivat rakentamiaan pyöriä tilaisuuteen esiteltäväksi, mutta joita ei lopulta syystä tai toisesta voitu tilaisuudessa käyttää.

Teemu S. Lindfors
SMOTO:n edustaja APU-työryhmässä

Mikä on APU-työryhmä?

Ajoneuvojen prosenttisäädösten uudistamistyöryhmä eli APU aloitti työnsä kesäkuun alussa. Työryhmä perustettiin liikenne- ja viestintäministeriössä edellisen ns. prosenttiasetuksen muutoksen yhteydessä eri harrastajaryhmiltä saatujen lausuntojen tuloksena. Lausunnoissa tuotiin esiin niin paljon erilaisia sääntelyn kehittämiskohteita, että työryhmän perustaminen niiden käsittelemiseksi oli järkevää.

Työryhmän kokoonpanoa ja sen työn tavoitteita voidaan Suomessa luonnehtia historiallisiksi; siinä ovat edustettuina liikenne- ja viestintäministeriö (LVM), valtionvarainministeriö (VM) sekä ajoneuvohallintokeskus (AKE), A-Katsastus Oy, Yksityisten katsastustoimipaikkojen liitto, Liikennevakuutuskeskus, Autotuojat ry, sekä keskeisimmät ajoneuvoharrastajien edunvalvontajärjestöt SMOTO, FHRA ja Suomen Harrasteajoneuvoliitto. MMAF on SMOTO:n jäsenenä toiminnassa mukana.

Työryhmän minimitavoite on nykyisten prosenttijyvityssääntöjen tarkistaminen. Mikäli työryhmä pääsee laajaan yksimielisyyteen eri kehittämiskohteiden osalta, minimitavoite voidaan ylittää periaatteessa miltä osin vain. Työryhmän loppuraporttiin kirjattu yksimielisyys lainsäädännön kehityssuunnasta luo raportille suuren painoarvon lainsäädännön kehitystä silmällä pitäen.

Lainsäädännön kehittämisessä huomioitavat näkökulmat jakautuvat kolmeen ryhmään: LVM:n asiana on valvoa ajoneuvojen liikenneturvallisuus- ja ympäristövaikutuksia, VM:n asiana on huolehtia valtion kassavirrasta auto- ja ajoneuvoverotuksen kautta ja harrastajajärjestöjen intressissä on harrastusmahdollisuuksien ja rakentelun vapauden lisääminen. On korostettava, että harrastajajärjestöjen ja LVM:n tavoitteet eivät ole keskenään ristiriitaisia, sillä harrastajajärjestöjen intressissä ei ole harrasteajoneuvojen turvallisuus- ja ympäristöominaisuuksien heikentäminen. Nykyistä lainsäädäntöä voidaan kuitenkin monilta osin luonnehtia tavoitteiden kannalta tarpeettoman rajoittavaksi, ja näiden epäkohtien korjaaminen on päätehtävä työryhmän työskentelyssä.

Työryhmän työskentelylle on alustavasti varattu aikaa yksi vuosi. Vuoden aikana kokoonnutaan tarpeen mukaan työskentelyn edistyessä. Loppuraportti on tarkoitus luovuttaa 31.5.2006, jolloin ehdotukset uusiksi säännöksiksi voisivat lähteä lainsäädäntöbyrokratian koneistoon kesällä 2006. Byrokratia ottaa aikansa, mutta toiveita on, että ajokaudella 2007 saamme nähdä liikenteessä uusien säännösten mukaisesti katsastettuja ja rekisteröityjä moottoripyöriä.