Valtiovarainministeri Eero Heinäluoma
MP-Arkadia

JOHDANNOKSI

Moottoripyörien rakentelu on suosittu harrastus monissa maissa. Myös Suomessa rakentelu on viime vuosina lisännyt suosiotaan huolimatta siitä, että rakentelua koskeva lainsäädäntö on Suomessa kansainvälisessä vertailussa varsin tiukkaa. Rakentelua rajoittavia tekijöitä sisältyy useisiin eri säädöksiin, niin verolainsäädäntöön kuin ajoneuvotekniikkaa sääntelevään lainsäädäntöönkin. Rajoitteet on katsottu harrastajien ja useiden viranomaistenkin piirissä tarpeettoman ankariksi, eikä tätä linjausta ole perusteltu selkeästi. 

Harrastajien etujärjestöt Suomen Motoristit ry:n (SMOTO) johdolla ovat tehneet tutkimustyötä selvittääkseen, millaisia yhteiskunnallisia vaikutuksia sääntelyllä on sekä mitkä rajoitteet ovat liikenneturvallisuuden ja moottoripyöräilyn ympäristövaikutusten näkökulmasta riittäviä. Tutkimustuloksia julkaistiin vuonna 2005 Harley-Davidson Club of Finland ry:n julkaisemassa muistiossa ”Chopper – Moottoripyörien rakentelun sääntelystä ja yhteiskunnallisista vaikutuksista Suomessa”. Samalla on pyritty vaikuttamaan viranomaistoimintaan siten, että sääntelyä kehitettäisiin parhaaseen käytettävissä olevaan tietoon pohjautuen.

MP-Arkadian työ ja edustaja Heinäluoman kysymys hallitukselle kertovat pitkään kaivattua viestiä harrastajille: eduskunnassa on kuultu harrastajien ääntä. Käytettäköön siis tässäkin tilaisuus hyväksi ja esitettäköön Heinäluomalle sekä MP-Arkadian väelle vilpitön kiitos kiinnostuksesta ja aloitteista moottoripyöräharrastuksen eteen.

Sen sijaan ministeri Huovisen vastaus kysymykseen oli kylmä suihku harrastajakunnalle. Se viestii näkemyksemme mukaan viranomaisten kielteisestä asenteesta harrastajien näkemyksiä kohtaan. Viranomaisten asenteelle emme itse voi tehdä paljoa enempää kuin nyt on jo tehty. Olemme esiintyneet avoimesti viranomaisia kohtaan ja jakaneet heille sitä tietoa, jota olemme vuosien varrella harrastustoiminnasta tutkimuksen avulla keränneet. Tahdomme kuitenkin esittää oman näkemyksemme eräistä puheenvuorossa esitetyistä asiakokonaisuuksista ja samalla oikaista joitakin puheenvuorossa virheellisesti ilmaistuja seikkoja. 

MOOTTORIPYÖRIEN RAKENTELUN LAATU

Ensinnäkin todettakoon, että harrastajien taholta ei ole esitetty vaatimuksia tai toivomuksia, joiden mukaan mitä tahansa ajoneuvorakennelmia pitäisi hyväksyä Suomessa liikenteeseen. Näin ei ole asia; olemme ainoastaan esittäneet liikenneturvallisuus- ja ympäristövaikutusten kannalta tarpeettomien ja epätarkoituksenmukaisten rajoitteiden poistamista ja keventämistä. Asia on tehty mm. liikenne- ja viestintäministeriön edustajille selväksi kaikissa tapaamisissa, joita harrastajien ja viranomaisten kesken on järjestetty. Tämän tosiasian valossa voidaan esittää, että ministeri ei puheenvuorossaan vastaa edustaja Heinäluoman kysymykseen ”Kuinka hallitus toimii, että ajoneuvojen, erityisesti moottoripyörien, rakentelua koskevat ohjeet uusitaan ottaen huomioon alan harrastajien mielipiteet?” Viittaukset rakenteluharrastuksen sisälle mahtuvasta ”osaamattomuudesta” ovat asiamme kannalta irrelevantteja; ongelmallista on sen sijaan se, että edes kaikkein laadukkaimmin ja ammattitaitoisimmin rakennettuja omavalmisteisia ajoneuvoja ei nykysääntelyn voimassa ollessa yleensä voida hyväksyä liikenteeseen, vaikka ne olisivat todistettavasti sarjavalmisteisia ajoneuvoja parempilaatuisia.

MOOTTORIPYÖRIEN RAKENTELU – HARRASTUS- VAI ELINKEINOTOIMINTAA?

Toiseksi on tärkeää korostaa, että moottoripyöräily kaikkine muotoineen on Suomessa nykyään harrastustoimintaa. Moottoripyörä ei ole henkilöauton substituutti, se on vapaa-ajan kulkuneuvo samalla tavoin kuin esimerkiksi matkailuauto tai purjevene. Tästä syystä emme ymmärrä ministerin viittauksia ”puhdasoppiseen” harrastustoimintaan; liikenteeseen käytettäväksi tarkoitettujen moottoripyörien rakenteluharrastus on aivan yhtä puhdasoppista kuin muukin harrastustoiminta.

Se seikka, että liikenteessä käytettävien ajoneuvojen ominaisuuksia säännellään laissa, ei muuta rakentelutoiminnan harrastusluonnetta. Myös monia muita harrastuksia säännellään laissa. Eikä asiaa muuta myöskään se tosiseikka, että rakentelu edellyttää käytännössä varsin suurta osaamista. Käsityksemme mukaan harrastustoimintaa ei voida määritellä toiminnassa tarpeellisen tiedon ja taidon puuttumisen perusteella. Sen sijaan harrastajien tiedon ja taidon kehittäminen harrastamalla on käsityksemme mukaan yhteiskunnallisestikin tärkeä päämäärä.

Kolmanneksi on huomattava, että lähestulkoon kaiken harrastustoiminnan ympärillä esiintyy liiketoimintaa. Golfmailoja valmistetaan kaupallisesti, samoin soittimia ja muita voittopuolisesti harrastuksiin käytettäviä välineitä. Näitä esimerkkejä läheisemmän analogian moottoripyöriin muodostaa huviveneiden valmistustoiminta, jota Suomessakin harjoitetaan elinkeinona. Lukuisat muut harrastustoiminnot ovat siis luoneet merkittäviä elinkeinomahdollisuuksia.

On selvää, että myös moottoripyöräharrastukseen liittyy elinkeinotoimintaa. Näin ollen voidaan kysyä, mitä haittaa yhteiskunnalle olisi siitä, että naapurimaamme Ruotsin ohella Suomessakin voitaisiin elinkeinotoimintana valmistaa omavalmisteisia moottoripyöriä tai niiden osia? Mitä ministeri Huovinen tarkoittaa viitatessaan puheenvuorossaan rakenteluharrastuksen ympärillä esiintyviin ”taloudellisen hyödyn tavoittelijoihin”? Kuten Chopper-muistiossa on esitetty, käsityksemme mukaan rakenteluharrastuksen ympärillä tapahtuvan elinkeinotoiminnan edellytysten parantaminen olisi kaikkien osapuolten kannalta yksinomaan positiivinen asia esimerkiksi työllisyysvaikutuksia silmällä pitäen. Kysyntää on jo pitkään ollut olemassa, viime vuosina vieläpä kasvaneessa määrin.

RAKENTELUHARRASTUS JA LIIKENNETURVALLISUUS

Lopuksi esitämme eräitä näkökohtia moottoripyöräilyn liikenneturvallisuusvaikutuksista. Ministeri Huovisen maininta siitä, että ajoneuvon tekniset ominaisuudet ovat nykyään onnettomuuksien syynä vain harvoin, pitää paikkansa. Samoin pitää paikkansa se, että renkaiden ja jarrujen osalta jonkinasteinen turvallisuusriski on tilastoista havaittavissa, kuten Chopper-muistiossakin todetaan. Tällöin kysymys on useimmiten huoltotoimenpiteiden laiminlyönnistä. On ilman muuta selvää, että näiden seikkojen merkitys on harrastajakunnan tiedossa ja että liikenneturvallisuuden ylläpitäminen on ensisijaisena tavoitteena myös kaikessa harrastajien edunvalvontatoiminnassa. Harrastajakunnan näkökulmasta rakentelulainsäädännön kehittämistyön yhtenä päätavoitteena on luoda yhtenäinen, selkeä ja kohtuullinen sääntelymalli turvallisuus- ja ympäristönäkökohtien vuoksi.

Rakennettujen moottoripyörien liikenneturvallisuudesta on olemassa tilastollisia selvityksiä, joista on pääteltävissä, että erityisesti chopper- ja custom-tyyppisten rakennettujen moottoripyörien tilastollinen onnettomuusfrekvenssi on selvästi pienempi kuin moottoripyörillä keskimäärin. Tämä tilastollinen havainto ei tietenkään vielä kerro mitään yksittäisten onnettomuuksien syistä; siitä, olivatko yksittäisen onnettomuuden syynä ajoneuvon rakenteelliset ominaisuudet vai jotkin muut tekijät. Sen sijaan samat tutkimukset osoittavat niin ikään tilastollisesti, että onnettomuuksien syynä ovat erittäin harvoin ajoneuvosta johtuvat tekijät myös sellaisissa maissa, joissa rakentelua koskeva lainsäädäntö sallii enemmän kuin Suomessa. Tällöin kysymys on lähes kaikissa tapauksissa renkaista tai jarruista – tarkemmin sanottuna näiden huoltotoimenpiteiden puutteellisuudesta. Näin ollen sillä, onko ajoneuvo rakennettu vai tehdasvalmisteinen, ei ole merkitystä; molempien jarruja ja renkaita on huollettava samalla tavoin.

Ruotsi on liikennekulttuurinsa puolesta tarkoituksenmukainen vertailumaa Suomelle. Ruotsissa on ollut voimassa Suomea kevyempi rakentelulainsäädäntö jo vuosikymmeniä. Tilastollista näyttöä rakennettujen moottoripyörien suhteellisesti paremmasta liikenneturvallisuudesta löytyy erityisesti Ruotsista. Vaikka tarkkaa analyysiä onnettomuuksien syistä ei ole Ruotsistakaan saatavilla, ei ministeri Huovisen puheenvuoro anna aihetta tehdä johtopäätöstä, jonka mukaan rakennetut moottoripyörät olisivat erityinen riski liikenneturvallisuudelle. Ruotsin rakennettujen ajoneuvojen kanta on verraten suuri, mutta ajoneuvojen teknisistä ominaisuuksista johtuvien onnettomuuksien määrä on sielläkin erittäin pieni.

Hiljattain uutisoitiin laajasti moottoripyöräilyn liikenneturvallisuustason heikentymisestä Suomessa. Uutisoinnin taustalla on Turun yliopistossa laadittu tutkimus ”Moottoripyöräilijöiden ja mopoilijoiden vakavien liikenneonnettomuuksien kehitys Suomessa ja onnettomuuksien riskitekijät”.  Tutkimuksen keskeisin viesti on moottoripyöräilyn kuolemaan tai loukkaantumiseen johtaneiden onnettomuuksien määrän kasvu. Lisäksi tutkimuksessa todetaan onnettomuuksien määrän kasvaneen erityisesti vanhemmilla miehillä ja yli 500-kuutioisilla moottoripyörillä.

Tutkimuksen ansioksi on luettava erityisesti se, että tutkimuksen analyysi tutkijalautakuntien raporteista lisää yleistä tietämystä moottoripyöräilyn riskitekijöistä. Sen sijaan moottoripyöräilyn liikenneturvallisuuden tämänhetkistä tilaa kuvaavana tutkimuksena sitä on eräiltä osin perusteltua arvostella. Tärkeimpänä seikkana mainittakoon moottoripyöräharrastuksen vakuutuskantaan suhteutetun turvallisuusriskin puolittumisen jättäminen tyystin vaille analyysia. Käytännössä turvallisuusriskin puolittuminen tarkoittaa sitä, että käyttöpäivää kohden moottoripyörillä ajetaan nykyään puolet vähemmän onnettomuuksia kuin aikaisemmin. Suhteuttamattomien lukujen informaatioarvo toimenpiteitä suunniteltaessa on niukka.

Toinen keskeinen ongelmakohta tutkimuksesta nostettakoon esiin tässä, koska asialla on yhtymäkohta rakenteluun. Moottoripyörien onnettomuusriskin analysoiminen suhteessa kuutiotilavuuteen ei tuota hyödyllistä tietoa moottoripyörien liikenneturvallisuustyössä hyödynnettäväksi. Yleinen suuntaus näyttää olevan moottoreiden kuutiotilavuuden kasvu, mutta tämä ei vielä kerro juuri mitään erityyppisten moottoripyörien suorituskyvystä ja käyttötarkoituksesta, onnettomuusfrekvenssistä puhumattakaan.

Ministeri Huovisen puheenvuorossa todetaan chopper-tyyppisten moottoripyörien kuuluvan ”tehokkaiden” moottoripyörien kategoriaan, mikä ei yleensä pidä paikkaansa; tyypillisen chopperin moottorin kuutiotilavuus on suuri, mutta moottorin teho on vain n. 50-60 hevosvoimaa. Samankokoisilla moottoreilla varustettujen sport-tyyppisten moottoripyörien teho on tyypillisesti jo 150 hevosvoimaa tai enemmän. Tätäkin olennaisempaa on havaita ero eri moottoripyörätyyppien rakenteellisen nopeuden ja käyttötarkoituksen välillä. Chopperin rakenteellinen huippunopeus ei ole likimainkaan sama kuin sporttipyörän rakenteellinen huippunopeus, eikä chopperia ole tarkoitettu urheilulliseen ajoon. Liikenneturvallisuustilastojen suhteellinen analyysi olisikin viisasta perustaa ensisijaisesti moottoripyörän tyyppiluokitukseen eikä kuutiotilavuuteen. Muun muassa OECD suosittaa tällaista tilastointitapaa. Ministeri Huovisen puheenvuoro antaa näin ollen harhaanjohtavan kuvan chopper-moottoripyöräilyn tosiasioita vastaavista olosuhteista.

LOPUKSI

Moottoripyörien rakentelun rajoittaminen entiseen tapaan ilman ymmärrettäviä perusteluja ei ole hyväksyttävää demokratiaa. Rakentelulainsäädännön kehittämistarpeiden ylenkatsominen viestisi siitä, että lainsäädäntöä halutaan tarkoitushakuisesti käyttää ihmisten halajamien harrastusmahdollisuuksien rajoittamiseen. Demokraattisen näkökannan mukaan lainsäädäntöä tulisi sen sijaan käyttää mahdollisuuksien luomiseen kansalaisille ja jopa kansantaloudelle hyödyllisissä toiminnoissa.

Liikenne- ja viestintäministeriön perustaman APU-työryhmän työskentely on jo käynnissä ja kokemustemme mukaan työ sujuu rakentavassa yhteistyöilmapiirissä viranomaisten ja harrastajien kesken. Niinpä olemme hämmentyneitä luettuamme ministeri Huovisen puheenvuoron, se kun viestii hieman ongelmallisesta asenteesta harrastajakunnan näkemyksiä kohtaan. Toivomme kuitenkin viranomaisilta jatkossa rakentavaa asennetta työtämme kohtaan ja arvostamme sitä, mitä MP-Arkadian jäsenet ja muut kansanedustajat tekevät toimintamme hyväksi.

SUOMEN MOTORISTIT RY, SMOTO

Psta,

Teemu S. Lindfors
OTK, asiantuntija, verotus
SMOTO:n edustaja APU-työryhmässä

JAKELU	Valtiovarainministeri Eero Heinäluoma
		MP-Arkadia