Usein kysyttyä – Prosenttisäännöstö harrastamisen kannalta
Suomessa rajoitetaan ajoneuvojen rakentelua ja osien vaihtamista ns. prosenttisäännösten mukaisesti. Moottoripyörän eri osakokonaisuuksilla on prosenttiarvo, esimerkiksi koko moottori apulaitteineen vastaa 24% ja runko 20%.
Prosenttien periaate on looginen. Motiivina on estää ajoneuvojen kloonaaminen rakentamalla jo kertaalleen verotetusta ajoneuvosta yhä uusia klooniyksilöitä. Logiikka menee monimutkaiseksi kun harrastaja törmää pykälään käytännössä.
Prosentteja on itse asiassa kahdet erilaiset, näitä ei pidä sotkea toisiinsa. Ns. identiteettiprosenteilla lasketaan minkä merkkinen ja mallinen pyörä on. Identiteetti säilyy aina alkuperäisenä, jos tehtaalta lähteneistä osista vähintään 50% on tallessa. 
Ne toiset prosentit ovat sitten uudelleenverotuksen prosenttirajoja. Vuoden 2003 alussa voimaan tullut autoverolain muutos korjasi uudelleenverotuksen prosenttirajaksi 50% maahantuontitavasta tai -ajankohdasta riippumatta, vuosina 1995-1998 tämä oli käytettynä maahantuoduille 25% ja vuosina 1998-2002 33%.
Identiteettiprossia lasketaan siis vertaamalla alunperin tehtaalta lähteneeseen tai ensirekisteröityyn ajoneuvoyksilöön. Veroprossia taas lasketaan siitä lähtien kun ajoneuvoa on edellisen kerran autoverotettu. Homma menee sekavaksi jos ajoneuvon identiteettiprosentit ja uudelleenverotusprosentit eivät ole yhtä suuret. Tällainen tapaus saattoi syntyä kotimaassa vuosien 1995-2002 välillä koska prosenttien raja-arvot olivat erisuuruiset. Nykyisen autoverolain aikaan tällaisia prosenttisekasikiöitä ovat moottoripyörät, joita on muunneltu Suomen ulkopuolella ennen maahantuontia.
Asia kuulostaa sekavalta ja valitettavasti se todella on sitä. Jopa itse viranomaiset sekoilevat näissä eri prosenteissa. Myös tuomioistuimet ovat ihmeissään yrittäessään tulkita sääntöjä. Onneksi viime vuosien epäselviä tapauksia on tuomioistuimissa tulkittu pääsääntöisesti harrastajien eduksi.
Prosenttisäännösten tarkoituksena on siis estää autoveron kiertäminen. Tätä voidaan sinänsä toki pitää hyväksyttävänä tavoitteena. Säännös on kuitenkin monilta osin ongelmallinen.
Uudelleenverotuksen 50% säännökseltä puuttuu teoreettinen pohja siinä mielessä, että moottoripyörä ei muutu uudeksi, kun sen osista vaihdetaan 50%. Tästä huolimatta autoveroa kannetaan kuten uusista moottoripyöristä.
Säännöksen soveltaminen saattaa myös johtaa verovelvollisen kannalta kohtuuttomiin tilanteisiin. Muutosprosenttien toteamiseksi laadittu jyvityssäännöstö saattaa merkitä moottoripyörän uudelleen verottamista myös entisöinnin, vahinkokunnostuksen ja tavanomaisten kuluvien osien kunnossapitotoimien johdosta. Sääntely ei tee eroa osavaihdosten syiden tai osien käyttötarkoituksen perusteella.
Niin ikään sääntely ei huomioi sitä, ovatko vaihdetut osat lähtöisin jo kertaalleen verotetusta vanhasta moottoripyörästä. Näin ollen saattaa syntyä tilanne, jossa harrastaja kunnostaa vanhoja moottoripyöriä käytöstä poistetuilla mutta jo kertaalleen verotetuilla kierrätysosilla. Uudelleenverotus merkitsee tässä tilanteessa paitsi verotusta kolmanteen kertaan, myös lainsäädännön sanelemaa rajoitusta vanhojen osien uusiokäytölle.
Jyvityssäännöissä on myös paljon tulkinnanvaraisuuksia ja harrastajan on usein hankala ennakolta arvioida mikä on jonkin muutoksen lopullinen prosenttiluku. Laskentakäytännöt myös vaihtelevat eri katsastusasemien välillä. Tilanne jossa korkea autovero saattaa kulloistenkin tulkintojen mukaan ennalta arvaamattomasti napsahtaa päälle ei kestä tarkastelua. Harrastajien keskuudessa tätä kutsutaankin "valtion rakentelupalkinnoksi".
Lisätietoa 
Tämä on lyhennelmä ajoneuvolainsäädännön eräästä tietystä ongelmakohdasta. Dokumentti ei ole kattava esitys aiheesta vaan raapaisee aihetta ainoastaan pinnalta. 
Autoverilaista harrastajan silmin on kirjoitettu laajemmin dokumentissa http://www.mmaf.fi/documents/autoverolaki-harrastajansilmin20050408.pdf 
Laajempi selvitys koko lainsäädännön nykytilasta moottoripyöräharrastuksen kannalta löytyy osoitteesta http://www.mmaf.fi/documents/HDCF-Choppermuistio.pdf